PROJEKT: VJEŠTICA IZ BLAIREA
U listopadu 1994., troje studenata filmaša
nestala su u šumama Burkittvillea, Maryland.
Godinu dana poslije nađeni su njihovi snimci.
Već snima... Moj dom... -Malo si mutna. Uvući ću zum.
Dobro jutro. -Jesi? -Jesam.
Ovo je moj dom
čiju udobnost napuštam zbog vještice iz Blairea.
Neophodno štivo: "Kako preživjeti u šumi",
jer nikad ne znaš. A ovo je jako važna knjiga,
jer u njoj piše o događaju kod Lijes stijene.
Jako je stara. -Prastara! I moja terenska bilježnica.
O, g. Točnost!
Kako si jutros?
Umoran. Pokupio sam CP kameru. -Dobro.
To je važno, budući da njom snimamo.
Nitko ne zna da sam je uzeo. -Hajde, uđi u kuću.
Vidim te...
Neću se valjda saplesti,
da ne sjebem kameru prije polaska.
Gdje je Mikey? -Moramo po njega.
Trebamo ga pokupiti u 8:30.
Znači već kasnimo, no bitno da imamo štroma. -Ludnica.
Ti si valjda Mike!
Čekaj... stani!
Nećemo ti upoznati mamu?
Vidimo se, mama!
Kako si, Mike? Drago mi je. -Umorno, ali sam dobro.
Vrlo sam uzbuđen, hvala što mi pružaš priliku.
Hvala tebi što si skupio opremu.
Imamo toliko baterija da možemo napajati malu državu!
Imamo riže, Mottov voćni punč...
Zobena kaša s grožđicama. Vrhunska kamperska hrana.
Kako je meko...
Slatka pjena... -Gnjido! Miči se od moje klope!
Vjerujete li u duhove?
Jeste li čuli za vješticu iz Blairea?
Zvuči poznato. Sestra mi je išla u Blairesku srednju.
Šuma oko Noći vještica dovoljno je jeziv fenomen.
Predstavila bih ovo što je moguće otvorenije.
Držim da je legenda dovoljno uznemirujuća.
Želite snimiti obrednu prvu klapu?
Svakako.
On ispisuje prvu klapu prvog kadra.
Da porežemo prste i pustimo po njoj krv?
Malo krvi na klapu? -Ne, to ćemo kasnije.
Pusa klapi...
Prva klapa. -Označena mojim ružem.
Mickey, prva klapa. Pusa za sreću...
Polizao ju je! Bog ga blagoslovio...
Ne smiješ je pojesti, treba nam do kraja.
Ovo je Burkittsville, nekadašnji Blaire.
Maleni, mirni marylandski grad.
Prije 200 g. tu je pustilo korijenje 20 obitelji
od kojih je dio na ovom brijegu
a dio u gradu dolje.
Ovdje počiva neobično mnogo djece,
od koje je većina preminula 1940-ih.
No nitko se ovdje ne sjeća ničeg neobičnog iz tog doba.
Bar ne pred nama.
Legenda priča drugu priču, čiji nas dokazi okružuju.
Izdubljeni u kamenu.
Snimili smo prvi prizor, prizor groblja.
Snimljen je uvod.
Snimamo dokumentarac o vještici iz Blairea.
Čuli ste za vješticu iz Blairea? -Stara je to priča.
Koliko se sjećam, g. Parr je bio stari pustinjak
i živio je gore u planini, ondje se okućio.
Dugo je bio tamo.
Čuli ste za vješticu iz Blairea? -Nekoliko puta.
Nekoliko puta? Kad je bilo prvi put?
Čula sam priče od ljudi i susjeda i te stvari.
Bio je i dokumentarac na kanalu Discovery,
o njoj, o duhovima i legendama Marylanda.
O tome nam je pričala baka. Da rano idemo spavati.
Ostaneš li budan iza mraka, hodaš li kućom, gotov si.
U jesen ili zimu 1940.
počela su nestajati mala djeca.
Nitko pojma nije imao zašto su nestala.
To je znamen! -Najstrašnija priča koju sam o njoj čula
bila je o dvojici lovaca
koji su logorovala pokraj kuće koju je opsjedala.
Nestali su s lica zemlje!
Ma dobro, samo pričam groznu priču, ali nije istinita.
Bogme jest. -Onda je jednog dana u trgovinu stigao g. Parr
i rekao: "Napokon sam gotov." -Što je to značilo?
Isprva nitko nije znao,
ali je u planine otišla policija,
pretražila mu kuću i našla tijela sedmero djece odavde.
Odvodio bi djecu u podrum po dvoje,
natjerao jedno da gleda u kut a drugo bi ubio.
Onda bi zgrabio ono drugo i ubio i njega.
Bilo je to sedmero nestale dječice.
Iznosili su ih u šumu jedno po jedno
i bilo je grozno. Cijela zajednica je bila shrvana.
Tvrdio je da ne trpi tuđi pogled.
Zato ih je tjerao da gledaju u kut.
Oduvijek stvarno vjerujem u vještice, duhove i to.
Držite da ih ima u ovom području? -Svakako.
Vjerujete li vi u čaranja? -Ne.
Jeste li vjernik? -Jesam.
Vrlo jezivo. Ali vjerujem da je ona stvarna.
Je li moguće da je i dalje gore? -Ja gore ne idem.
Ne idete? -Vjerujem dovoljno da ne bih išla.
Kažu da su te šume skroz opsjednute i to.
Što kažu, kako su opsjednute? -Ne kažu mnogi da jesu,
no bila je jedna starica, Mary Brown, koja je...
Bila je pomalo luda.
Što o njoj misli zajednica? -Da je luda.
Tu smo... američka zastava. Maryna kuća.
Idem je ja izvući van. Ti provjeri kakvo je svjetlo.
Maryna dvorišna vrata... Ne znam ni kako se otvaraju.
Jednom vam se dogodilo nešto zanimljivo.
Sreli ste vješticu iz Blairea? -Da.
Baš je to jeziva priča.
Spajajući kraj s krajem, tata i ja smo lovili ribe.
Kraj Burkittsvillea. Ležala sam na lišću,
motrila svoj štap, gledala u nebo...
Najednom osjetih da je nešto blizu mene.
Sablastan neki osjećaj. Bila je nalik ženi,
ali su joj ruke, noge i sve
bili prekriveni dlakom, tamnom, skoro crnom.
Kao konj. -Krzno? -Da, kao krzno. Konjsko krzno.
Bila je omotana šalom.
Uplašila vas je, prijetila vam?
Ništa nije rekla. Samo je zurila.
Onda je odgrnula šal... -Što je bilo ispod?
Krzno po tijelu, kao u konja.
Dlakava od glave do pete? -Da. I noge...
A lice? -Vidjelo se da je ženska. Bilo je to tako čudno.
Hvala Bogu da se ne bavi filmom. Zamisli rad s njom.
Ona misli da se bavi. Tvrdi da je i balerina...
Veli da je povjesničarka i piše američku povijest,
da je učenjak i istražuje za Ministarstvo energetike.
Zajebao sam s Mary. Gledam daljinomjer da vidim koliko.
Mjerio si metrima? Nismo u Europi.
Jebena leća ima metre na sebi. -Ima i naše mjere.
Ne, samo metre. Gledaj.
Ali to je američka kamera. -Sve je u metrima.
A ovo smeđe? -To su stope. -Znači postoji i smeđe.
Ali bijelo se bolje vidi.
Nisi već snimao ovom kamerom? -Jednom prije.
Što mislite o ovom danas?
Puno sam naučio. -O Mary Brown?
Ne... naučio sam o... -Šesnaestici?
O snimanju vani, dokumentarcu...
Danas smo prašili. -U zdravlje!
Vrlo dobar dan. -Sjajan. -Vrlo dobar prvi dan.
Provjerit ćemo opremu, ali ću nazvati mamu.
Imam grickalice i pivu. -To ne treba snimati.
Znači ti si miran. Snimi još koju stopu
da vidimo je li u redu.
Da čujem je li spremnik pun, da možemo snimati.
U redu, dobro. Dobro! Dobro je! Hvala.
Opustimo se, sutra nas čeka dugi dan.
Ovo danas je bilo ništa.
Puno ćemo pješačiti, nositi velik teret. -Spremamo se.
Šuti, mudrijašu! Natoči mi piće.
Otkvačit ću se... -Ne smiješ, redateljica si.
U ovom trenutku baš moram. Imamo li trave?
Idemo sad... -Pij! Pij!
Mrzim jebeni viski.
Moj prijatelj Josh... Kako si? -Bolno.
Nisam još spreman. -Znam da ti se ne sviđa.
Dobro došli u Drugi dan!
Staza je tu negdje, ne možemo promašiti.
Trebala bi biti očita.
Znate li štogod o vještici iz Blairea?
Čuo sam za mit. Ne vjerujem puno. -Mit?
Mislim da je to sve. -Što vi kažete?
Da vi djeca nikad ne naučite.
Vražja luda djeca nikako ne nauče.
Zašto to kažete? No prvo, dopuštate da vas snimamo
za "Projekt: vještica iz Blairea"? -Fućka mi se.
Morate reći da ili ne. -Pazi! Ama može.
Neka djevojka tamo 1800-ih,
mislim da se zvala Robin Weaver,
navodno je odlutala i nestala u šumi.
Što navodno?! Odlutala je!
Dobro, odlutala je. -I izgubila se.
Izgubila. -Ništa navodno!
Tri dana poslije eto nje na bakinu trijemu.
Svi su bili zbunjeni. Brbljala je nešto.
Imala nekakvu priču.
Brbljala je o starici koja je lebdjela nad tlom.
Ja sam vidio! Tamo kod onog stabla uz potok,
stotinu metara, vidio sam neku čudnu bijelu maglicu.
Sivu maglicu sa stabala? -Točno iz vode! -Iz vode?!
Tamo uz ona stabla. Onda je nestala.
Ma kenjaš! -Ne kenjam! Taj dan nisam ni pio.
Ima li to veze s pričom o Lijes stijeni?
Sve je povezano s tim. -A kako?
Svatko s imalo pameti odavde zna da ta starica godinama
opsjeda ovo mjesto. -Ma kenjaš.
Krećemo u vrlo ozbiljnu šumu. -Uzbuđen? -Bogme!
Valjda neće spiskati gomilu filma.
Mogao bih pomoći, no snimam.
Naprtnjače natovarene, spremni za polazak.
Moramo do kolibe, straćare?
O, Bože, kako je teško.
Na putu za Lijes stijenu. Pravom putu, znam gdje smo.
Mikey, dobaci video kameru. Da je snimim kako prelazi.
Vidim prljavu starku!
Dobar skok. -Hvala, hvala... -Eno je, vidite?
To je Lijes stijena.
Zašli su u šumu spremni zateći smrt,
a našli su oskvrnuće čovjeka
kod mjesta koje su traperi zvali Lijes stijena.
Navrh stijene rasprela se priča
o mučenju petorice hrabrih. Svi međusobno povezani,
ruke jednoga za noge drugoga, čineći čvrstu strukturu.
Krv na glavama govorila je da je to učinjeno
dok su bili živi i dovoljno vitalni da se odupiru.
Iz torza svakog surovo iščupana utroba.
Na svakom blijedom licu nerazumljiva pismena
urezana jezivom preciznošću.
Ljudi, opčinjeni užasom događaja
pošli su po šerifa,
ne zapisavši znakove niti maknuvši tijela.
Po povratku, na stijeni ugledaše lešinare.
No utvrdiše da je netko nepoznat uklonio tijela.
Potjera tvrdi da se još osjećao težak zadah smrti.
Tko god da je tijela maknuo, učinio je to u par sati.
To se zbilo ovdje, kod Lijes stijene.
Brzala sam da stignemo do logora, već je 16:52 h.
Zakasnit ćemo, uskoro će nam nestati svjetla.
No uvijek mogu koristiti snimku bez sebe,
jer sam se snimila kako čitam.
Sigurno ću to nekako smontirati.
Počinje kiša. -Unajmila si ga? -Pa nemam šator za troje.
Ne putujem često s dvojicom muškaraca.
Kiša lije, ne možemo zapaliti vatru.
Pokaži djeci doma čemu služi štap.
Gledajte. Imamo vlastiti stup za naslanjanje.
Ako vam noću bude previše guzodaha...
Ja ne smijem pušiti u šatoru,
a on prdi koliko ga volja?
Nisam dao Mikeu dopuštenje da prdi.
Čuo si zvukove? -Sto posto. -A ja spavam ko klada.
Dva različita zvuka iz dva zasebna prostorna sloja.
Jedan je možda bila sova, no drugi nekakav hihot.
Nemoguće. -Sto posto hihot.
Da sam ga ja čuo, usrao bih se u gaće.
Odakle smo jučer krenuli? -Izvan zemljovida.
Znala samo kamo ćemo, makar je bilo malo zbrke. Danas...
Čekaj... ponovi. -Rekoh, znala sam kamo ćemo.
Sad si ga prosrala. -Ne, znala sam.
Prosrala si. Hoću reći, izgubili smo se.
Samo nakratko. -Nemoj da se danas ponovi.
Onda, sretna si kako dokumentarac ide? -Jesam.
I ugodno me iznenadio naš mali Mikey.
"Naš mali Mikey"?
Vrlo žustar mladić. -Što sad misliš o vještici,
držiš da postoji? -Ne znam.
Heather, pronađi nam stazu.
Staza je gore na brijegu. Ne brini se. Tamo je.
Mi volimo prečace, ne?
U ravnici, da. Ne volimo planinske.
Danas je toplije, pa prvi put vidimo Mikeova prsa.
Zapravo ih je teško uhvatiti videom.
Ima vrlo sporadične uzorke dlaka.
Kao neki simbol. -Trč-trč, pa dlake, trč-trč... dlake.
Da mi vidiš guzu! -Gle, jebote, Urugvaj!
Ovdje je Paragvaj! -Vidim Boliviju!
Što je ubilo krepanog miša? Čaranje?
Možda Bog? -To je vještica iz Blairea?
Ne, mislim da to Heather piški.
Uopće nije fora. Stvarno moram. -Pa daj!
Idemo ravno na groblje. Još samo... što?
Tko kaže? -Ja, jasno.
Doći ćemo tamo za oko 90 minuta.
To vam odgovara? -Koje?
90 minuta. -Ako znaš kamo idemo. -Ohladi. Znam točno.
Joshu se gleda zemljovid, no ja znam kamo idemo. Ravno.
Da znaš kamo, ne bismo ovako pješačili. -Jebo te šuma!
Dio je bez staze. -Zato što si čula da tu postoji groblje?
Ako smo se izgubili, najprije priznaj...
Znam da nismo. -Znala si i jučer i dvaput danas!
Kenjaš! Danas se uopće nisam izgubila.
Znam kamo idemo. -Tu smo bili...
Rekla si da ima tri kilometra,
pa dva sata, onda tri sata... Možda ima četiri.
Pristao si na projekt? -Jesam, na izviđeni!
Ne na bauljanje šumom! -Rekoh da neće biti lako.
Mike... ruljo! Sve u redu...
Izigravaš mudrijaša.
Gledamo zemljovid, trudimo se. Ja ću to naći bez frke.
Tu smo bili, a idemo više-manje ovamo.
A što ti misliš, kamo idemo? -Iskreno...
Meni je to špansko selo. -Upravo tako.
Dakle uzdam se u tebe da znaš gdje smo. -Dobro.
No znaj da ti baš ne vjerujem.
Usto... -Što?
Ništa. Zašto sve ide na video? Snimi malo okoliš.
Ovo je dokumentarac. -Ne o bauljanju, nego o vještici!
Imam kameru.
Svi ćemo se ovog sjećati i slatko se svemu smijati.
Sitnim koracima... -Samo diši i ne gledaj dolje.
Morat ćeš puzati? -Bogme da.
Misli kako će fora biti groblje kada stignemo.
Misli na radost sudjelovanja u sjajnom filmu. -Zajebi!
Dobro, šutim. Sranje, kako ću ja ovo?
Stari, nema teorije da prijeđeš s DAT-om na trbuhu.
Nema teorije. -Ni u ludilu.
Kako ćemo prenijeti DAT? -Jebeno teško.
Divota jutros s mahovinom. Sklisko ko drek!
Kako ćemo prenijeti DAT?
Ne znam. Daj da se izvučem i spustim naprtnjaču.
Ići ću tamo-amo. -Je li? Tako želiš?
Ne želim ovo uopće, ali moram. -Onda dobro.
Što ti je palo? -Ništa. Slomilo se stablo.
O, jebiga... vrlo sam blizu.
Uzbuđeni?
Što je ovo?
Što je ovo? Stari, ruljo...
Sjećate što je rekla Mary Brown?
Nešto iz Biblije.
Nisam slušala, mislila sam da je luda.
Nešto o Ezavu i o hrpi kamenja.
Definitivno je pričala o kamenju.
Ali koji kurac? Sjeća li se tko?
Živjeti svoj život...
Ovo izgleda kao indijansko groblje.
Ne znam računa li se i ovo... tri...
četiri... pet...
šest... sedam...
U prošla vremena vještice su pržili k'o ja kobasicu.
Plamen te liže kao vraga, Josh.
Sjednite i počujte priču o putovanju kobnom
što započelo je s napuštenog otoka brodom...
Naš brod ima dobrog kapetana, ne pivopiju.
Nije bio pivopija. -Na otoku nije bilo piva.
Da je bilo, bilo bi i orgijanja.
Ti si pomalo kapetan, a Mike je kao Gilligan.
Bez uvrede. -Sve u redu. -Mislim to kao kompliment.
Gilligan je bio zabavan. -A kapetan debeljko...
Dobro, ti budi mršavi kapetan.
On uopće nije kapetan, nepismenjaci, nego skiper!
Nema kapetana...
Evo nas opet kod kamenja. Kamenje, groblje...
Ne smijem upasti u kadar...
Baš je to čudno.
Nisi valjda srušio! Molim te, reci da nisi.
Nisam srušio. -To baš nije lijepo. Daj da vratim...
Nikad dosta opreza. Što misliš?
Bilo je isto, samo tamnije. -Da, otprilike.
Dobro. Spremi i skloni.
Sranje, nema svjetla...
Spavali smo. -Hoćeš?
Stavi pokraj otvora šatora.
Slušajte...
Ima li koga?
Posvuda oko nas... Čudno, jebote.
Michael, ti ne ideš? -Ja tamo ne idem. -Zašto?
Jer neću. Ništa ne čujem. -Bo- jiš se! -Više ništa ne čujem!
Bojiš se! Ne laži! Nosi guz van, u čemu je štos?
Ova kiša je užas. -Znam. Gadno pada.
Hvala mami što mi je za rođendan kupila opremu.
Blažena bila.
Što misliš, što je bilo ono sinoć? -Osobno?
Netko nas jebe u glavu. -Nitko ne zna da smo tu.
Jesi li gledala "Oslobađanje"?
Jesi li shvatio odakle dolazi? Što god bilo, ja...
Ti si pošašavila. Uplašila si me. -Jesam. Probudila sam se,
čula to sranje i htjela snimiti zvuk i sliku.
Ako ima ičeg, da bude na 16-ici.
Meni je zvučalo kao masa koraka u trku.
Meni se ne petlja s domorocima.
Kome se uopće dolazi ovamo? Duboko smo u šumi
i onaj kome se da doći ovamo i petljati s nama,
taj nije normalan. S tim nema zezanja.
Kako znamo da su ljudi? -Ako nisu, ni s tim nema zezanja!
Jebote, dan je bio vrlo dug. Vrlo mokar i vrlo dug.
Trenutačno nitko sa mnom ne razgovara.
Ne sjećam se ni pedlja. -Što?
Ne sjećam se ničeg od ovog kad smo krenuli od auta.
Vraćamo se malo drukčijim putem,
jer smo išli polukružno.
Ma još najviše 2 sata.
Ako smo došli prečacem, koji se kurac vraćamo drukčije?
Moramo zaobići.
Ono je bio izravni put za naše lokacije.
Sada se vraćamo ravno na auto. -Ozbiljno?
Da, ozbiljno. -Znaš točno što se zbiva? -Da.
Samo hodajmo.
Još 5 minuta, pa ćemo pogledati zemljovid. -Dobro.
Provjerili smo. Izgleda da smo na dobrom putu.
Nisam to rekao. -Mislim da je dobro. Samo hodaj.
Pogledali smo zemljovid, pratimo kompas...
Idemo ravno naprijed, u tom smjeru.
Mi smo usred bespuća! -Jesmo, već danima!
Auto je parkiran u bespuću. -Ma vidi ovo... nula!
Samo hodajmo.
Treba se ulogoriti. -Odjebi! -Zašto?Jer ne znaš kamo idemo?
Ne. Auto je daleko, a uskoro će mrak.
Gle, ne tvrdim pouzdano... -Nema logora! Vodi nas doma.
Isključi kameru i vodi nas doma.
Daj jebeni zemljovid. Gasi kameru i daj zemljovid.
Isključi kameru. -Neću, želim ovo obilježiti.
Daj zemljovid. -U džepu mi je, pričekaj. Hoćeš ga?
Prokletstvo! -Tiho! Udružimo pamet i sve će biti dobro.
Ma sereš! -Mike, ohladi. -Smiri se, Mike.
Odjebi s tim!
Nađimo stablo, pogledajmo zemljovid. -Da, molim vas.
Sretna? -Nisam sretna, ne.
Auto nije daleko, no ne možemo naći u mraku.
Posve si u to sigurna? -Da. Oprosti,
no DAT možemo vratiti i sutra. -Moramo!
Vratit ćemo ga ipak prije isteka roka.
Moram vratiti jebenu kameru. -Sve ćemo vratiti.
Sutra u 9 moram na posao. -Znam.
Hajdemo spavati. Postavimo jebeni logor.
Želim snimiti iz šatora.
Ista jebena stvar kao i ono sinoć.
Gdje su mi čizme? Jebote, šljiva je...
Sranje... smrzavam se, jebote. Tamo...
Što? -Čujem. -Ja ništa ne čujem.
Čuješ to?
O, jebote...
Mislim da je srna. -Mogla bi biti, valjda.
No mislim da nije. Isto sranje kao sinoć. Odasvud.
Mora biti srna. -Ma bila je srna. Nije kao sinoć.
Slušaj, jebote! Snimimo na DAT. Tiho...
Dobro, snima se.
Isuse Kriste! Koji je to kurac?!
Očito ga ne plaši tvoje vikanje.
No zvuči kao koraci. -Znam! Jebeni čovjek!
Na videu nema ničega. Neka snima DAT. Ostat ću s tobom.
I moraš! -Hoću, hoću...
Koliko je sati? Je li blizu jebeno jutro?
Da vidim... -Molim te reci da je 5 sati.
Tri... -Jebote! Sranje! Ovo je jebeno ludilo!
Oprosti, Mike. Trebali smo otići.
Ovo nema veze s onim zašto smo tu.
Prisežem, ovo je sranje.
Probudila sam se jutros prije 2 sekunde...
Oko šatora su hrpe kamenja.
Zapravo tri.
Skroz si sigurna da ih sinoć nije bilo?
Skroz sam sigurna da nije, jebote!
Kako da slučajno postavimo šator između 3 hrpe kamenja?
Nije ti čudno? -Ovo je totalni užas,
ali zapravo nije bitno, jer samo hoću do vražjeg auta.
Što god bilo... što god bilo u ovom trenutku...
Moramo do auta. -Očito smo neželjeni, stoga se gonimo.
Moramo ići. Ionako treba vratiti DAT. -To i ja kažem.
Dobro, idemo. Mičemo se odavde.
Vratimo DAT. Spremimo svoje sranje i idemo.
Moramo ići baš kad je počelo...
Pusti jebenu kameru i spremimo šator! -Čekajte!
Ne, ne bojim se! Umoran sam i gladan.
Gotov sam, jebiga.
Ti si ga uzeo? -Ne, nisam uzeo jebeni zemljovid.
Ne zafrkavam se. Ako se itko s nama zeza, onda si to ti.
Nije kod mene! Moramo poći. Ozbiljno ga nemam!
Ti to ozbiljno? -Jebeno! Nemam zemljovid, dobro?
Heather, uopće nije fora. -Znam da nije! -Uopće! -Znam!
Najneodgovornija stvar koju si mogla izvesti. -Znam.
Stvarno ga nemaš?
Sigurno je kod nekog od vas. -Nije. Mi smo ga dali tebi
kad smo jučer gledali. Stalno je kod tebe.
Držala sam ga na istom mjestu, ali više ga nema.
Neću ja kopati po tvojim jebenim hlačama!
Pogledala sam, nije u njima. -Ja ga neću tražiti!
Hoću odavde, bez zajebancije. -Kao i ja.
Ne, ti bi ostala snimati kamenje, razgledavati...
Kojim putem idemo? -Onuda... -Mi smo usred jebene šume.
Možemo kamo nas volja...
Idemo ovuda, tim putem idemo cijeli dan!
Idemo, i točka! Na nešto moramo naići!
Vratio sam ti zemljovid, Heather! -Dala sam ga tebi.
Vratio sam ti ga!
Možemo žuriti koliko nas volja,
no ako nemamo pojma kamo idemo, nije ni važno.
Pratimo potok. Mike nema ništa protiv. -Prestanite!
Najebali smo, gotovi smo, mrtvi smo, sjebani smo...
Ja ostajem ovdje. Kad naiđete na nekoga,
recite da sam pod stablom s lozom.
Ne krivim nikoga...
no sve je baš sjebano. -Znam...
Stvarno moramo, moramo raditi zajedno. -Točno!
Dakle, prihvatimo da ja neću vratiti kameru,
niti ćeš ti vratiti DAT. Nikoga nećemo kriviti.
No čujte, nije ni ovo tako veliko područje. -Točno.
Danas je vrlo teško izgubiti se u Americi,
a još teže ostati izgubljen. To nam je prednost. Što je?
Nama je baš to vraški pošlo za rukom.
Čujte, kada danas ne dođete doma, kada ja ne dođem,
Ljudi će primijetiti. Moja cura svakako hoće.
Nisam je ni nazvao, jebiga. Da jesam, druga stvar...
No ako se ne vratim, a nisam ni zvao, primijetit će.
Ako večeras ništa ne nađemo, počet će tražiti nas. -O, ne!
Ne idite ovamo! Idite tamo! Sav sam se smočio.
Sranje. Pokušajmo ovuda...
Nemojte ovuda, bolje idite na drugu stranu.
Bilo bi lakše da nije jebenih naprtnjača.
To se Michael smije?
Začepi i prijeđi potok.
Smije se! Danima te nisam čula kako se smiješ.
Tebi je zabavno to što će mi ostatak dana biti grozno.
Možemo li, molim, dalje? -Ne, malo ćemo se opustiti.
Mislila sam da želiš do automobila.
Dobro, hajde, uspnimo se gore.
Dečki, niste mi valjda lagali za zemljovid?
Malko se previše zabavljate za moj ukus.
Hvata nas ludilo...
Heather, ako me natjeraš da počnem urlati,
stvarno hoću.
Daj, ozbiljno, ako je kod tebe, želim to znati.
Usrećilo bi me da znam da je kod tebe.
Da znam da ga imaš, samo što ga ja ne vidim.
Mi se samo zezamo s tobom.
Baš mi je do toga sad kad su mi promočene cipele!
Jebeni urnebes!
Svima su nam mokre cipele. Smijemo se situaciji.
Krasno. -Gladni smo, jebiga, umorni...
Što drugo da radimo? -Znate što?
Žao mi je, zajebao sam...
No jučer sam bacio jebeni zemljovid u potok.
Kakva korist od njega? Bacio sam ga!
Zafrkavaš, jebote... -Mike?
Nadam se da se zeza! -Ti se to zezaš?!
Oprosti, stari... -Ti me zajebavaš!
Tebi je ovo igra?! -Odjebi od mene!
Jesi li ti popizdio?! -Ne! Bio je za kurac!
Tebi da! No ja sam ga razumjela! -Oprosti!
Seronjo jebeni! -Oprosti...
Jebeno seronjo! -Ništa nam nije koristio!
Ti ćeš biti kriv ako stradamo ili poginemo!
Shvaćaš li ti to?! Koji si ti seronja!
Koji si kurac mislio?! -Zajebavaš se sa mnom!
Ne! Zemljovid je bio beskoristan! -Da, tebi!
Nisam te zato poveo, stari. -Žao mi je. Što da kažem?
Samo ne reci da ti je žao. Nije koristio tebi!
Ja sam na njemu točno znala gdje smo!
Jučer sam te pitao na kojoj smo jebenoj rijeci!
Gasi jebenu kameru!
Daj mi kompas. Sve si nas izdao.
Debelo si nas izdao. Daj mi kompas.
Ti si nas izdala kad sinoć nismo mogli iz šume. -Hvala!
Može jebeni kompas meni? -Ne! Ja sam ga kupila.
Mogao si sebi kupiti svoj.
Serem na kompas! Ti si nas sjebala, on nas je sjebao.
Zašto ne priznaš da si se izgubila otkako smo stigli?
Jer nisam! Zašto smo stali?
Zašto smo stali?
Zna li tko razlog? To je sve što pitam.
Što je s planom da idemo na jug? Svi ste bili za.
Zašto više nije u modi?
Molim? -Tu je sva sila stvari!
Kakvih stvari? -Vudu sranja!
Što? -Vudu stvari! Visi svuda nad tlom!
Posvuda je. -Jebote...
Brzo ovamo! Trebam kameru! -Gore je sva sila sranja!
Ovo je jebeno ludilo.
Moram to snimiti na 16-icu. -Uzmi jebenu kameru!
Koji je ovo kurac?! -Pojma nemam.
Isuse Kriste... ovo je jezivo.
To nisu seljačine. Nisu tako kreativni.
Možemo li sad odavde? -Da, molim vas.
Sve imam na videu. O, Kriste, ovo nisam ni vidio!
Dosta, Heather. Snimila si dovoljno. Idemo.
Dosta! Molim te, prestani snimati!
U redu, u redu, smjesta idemo.
Odlazimo. Krećem...
Daj, gasi to! U pomoć!!!
Molim vas, pomozite!
Tako nećemo odavde.
Jebiga! Jebiga!
Mislim da sad sigurno možemo reći da smo se izgubili.
Ne znam što ćemo...
Uđimo svi u šator. -Dobro. -Večeras nemojmo paliti vatru.
Točno! -Palili smo je dvije noći za redom. Prvu nismo
i nije bilo ničega. Čim je zapalimo, znaju.
I to treba ugasiti. -Dobro.
Stvarno. Sve što ih može privući...
Samo zaspimo.
O, Bože...
Ugasimo to...
Isuse Kriste, dječica... O, Isuse!
Navući ću traperice i uzeti kameru. Ne, pripremi DAT.
Ja ću kameru, da snimim to sranje.
O, Bože dragi... Bože!
Odlazi, jebemti! -O, Bože! Bože!
Brže! -Idem! Nisam svezala čizme!
O, Bože! Koji je to kurac? Koji je to kurac?!
O, sranje!
Mike, kamo si otišao?
Gasite svjetla. Gasi to... Josh, gasi.
Gasite sva svjetla...
Skroz sam mokar... -Sve u redu.
Što je to bilo? Koji se kurac događa?
Čuli ste bebin vrisak? -Daj začepi. Nema nikakve bebe.
Bila je... -Nema tamo nikakve jebene bebe.
Otkako smo pobjegli, ništa nisam čuo.
Bože, kako je hladno. -Moramo biti tiho.
Više ništa ne čujem. Trebamo se vratiti.
Koliko smo dugo tu? -Ne znam, jebeni sat...
Izišlo je sunce. Sad je dobro.
Vratimo se. Spremimo sranje i idemo.
Koji kurac...
Gdje mi je naprtnjača? -Tvoja je tu. A moja? Kako, jebote?
Zašto nas tako jebu?
Jednostavno su otvorili. -Izlili su mi vodu!
Izgleda kao sluz. -Voda je. -Stvarno je sluz.
Koji je to kurac?!
Spremimo sranje i idemo. -Heather, daj ugasi to!
Više mi ništa ne zanima. Idemo! -Znam.
Onda isključi! -Smiri se. Jesmo li sve uzeli?
Ama jebe mi se! -Čije su razbacali? -Moje!
Zašto tvoje?
Daj, idemo! Nije te dovoljno strah?! -Ne, no zašto tvoje?
Spusti kameru. Nije smiješno. -Idem!
Izgleda k'o da se smijem?
Ne, ali i dalje snimaš svoj dokumentarac!
I dalje radiš svoje! -Ne diraj, jebiga!
Onda je gasi! Ugrizi me još jednom i bacit ću te u šumu!
Hoću, dirneš li mi kameru... -Gasi je!
Nisam namjerno. -Jesi li dobro? -Jesam.
Želim doma, no bitno da snimimo što se može.
Koji kurac... je li ovo moguće?
Mrzim prelaziti potoke preko debla.
Ne prijeđem li više nikad nijedno, umrijet ću sretna.
Vidim zašto toliko voliš tu video kameru.
Je li? -Nije baš stvarnost.
Stvarnost nalaže pokret.-To je skroz filtrirana stvarnost.
Možeš se pretvarati da nije sve kako jest.
Samo ga sad pusti na miru. -Moramo poći.
Pusti ga 5 minuta. Samo ga pusti. Pet minuta.
Raspao se. -Znam, no svi smo jako blizu raspada.
Znam, ali moramo paziti jedno na drugo.
A to se ne može unesemo li mu kameru u lice dok plače.
Znam. -Znam da znaš. Oboje smo na rubu,
no priberimo se. Moramo poći. -Ja to shvaćam, vjeruj mi.
Teško je ostati pribran. Odavde treba otići čitav.
Ja to znam. Ne govoriš ništa novo. Pusti ga da odšizi.
Ima li tko cigaretu? -Ne, stari.
Nije ostala nijedna. -Ima li itko cigaretu? -Ponestalo.
Kakva je to jebena želatina na mojoj košulji? -Krenimo.
Idemo li na jug, izaći ćemo. Molim te...
Više mi se ne postavlja jebeni šator.
Josh, ni nama. -Znam.
Tko god bio, znamo da će se vratiti. -Ne znamo to.
Došlo je tri noći na redom i svaki put sve gore.
To je baš ono što sad želim čuti.
Samo razumski želim reći
ovo može sezati unedogled s obzirom kako napredujemo.
Nemoguće u ovoj zemlji. -Zašto?
Ovo je Amerika. Uništili smo većinu prirodnih bogatstava.
To smo stablo prešli. To je ono isto.
O, Bože!!!
Zafrkavaš me. Ovo je vic!
Nije smiješno!
Mike, molim te, prestani. Molim te...
Mike, nije isto deblo! -Isto je! -Gle, nije!
Jest! Otvori oči! -Nije isto deblo...
Isto je...
Jebi se, Bože! -Isto deblo...
Sve u redu...
Gdje želiš logor?
Danas nije upalio jug, sutra ćemo na istok.
Ne znam što da kažem.
Kako si, jebote, cijeli dan išla na jug i završila...
Cijeli dan išli smo na jug! Cijeli dan na jebeni jug!
Ne znam kako smo završili ovdje!
Očekuješ da nešto učinim ili kažem?
Što želiš, Josh?
Snimati filmove, Heather.
Nismo li zato ovdje?
Snimajmo filmove. -Jebi se. Jebi se.
Stvarno... jebi se. -Nemojmo se svađati.
Ne mogu to slušati.
Nadrapali smo i točka. Molim, dosta svađanja.
Ja ću stražariti prvi. Prva straža je moja.
Nije ni vrijeme ni mjesto. -Dobro, evo ti motivacije...
Izgubljena si, šiziš u šumi i nema nikoga da ti pomogne.
A jebena vještica ti pred vratima ostavlja sranje.
Ona ostavlja tričarije, a ti si jednu uzela, jebiga.
Ona nas juri, a nema tko pomoći.
Danas smo hodali 15 sati i završili na istom mjestu!
Nema ti tko pomoći! Eto ti motivacija!
Evo ti je! -Prestani...
Josh, prestani. Dosta joj je.
Hajde, vrati je. -Ne, ona i dalje snima!
Molim te, prestani.
Jedino mi je to preostalo. Samo prestani...
Prestani na mene vikati, molim te.
Dosta plakanja cijeli dan.
Moramo misliti kao ljudi. Treba se pripremiti.
Moramo držati smjene. Imamo puno posla.
Napisat ćeš nam sretan svršetak, Heather?
Daj se ugasi. Postaješ onakav kakva je bila ona.
Ne mogu vjerovati da sad šijemo hlače, stari.
Pa hladno mi je. -Znam. -Dobra je i najmanja udobnost.
Ali ne čini vam se apsurdno? -Bogme da.
Štošta je apsurdno.
Kao i to da spavamo na skoro istom mjestu kao sinoć.
Baš to me i sjebava. To je pizdarija.
Oprosti, stari. -I ti meni. Sve u redu.
Oprosti, Heather. -Sve u redu.
Tko hoće cheeseburger? -Ja... ja...
Imam cheeseburger u džepu naprtnjače.
Stvarno? Može svjetlo da ovo prerežem?
Znaš što bih, jebote? -Što? -Pire krumpir. -I ja.
Mamin pire krumpir.
Jest ćeš ga uskoro. -Mamin pire krumpir i ševa...
Josh?
Jebiga, Mike, nikad se ne udaljavamo!
Daj, smiri se. -Ma kako...?
Valjda je na rijeci. -Da jest, čuo bi me odavde.
Moraš pričekati da ti se javi.
Sjećaš se što je jučer rekao? -Što?
O sranju na svojoj torbi?
Idemo, moramo ga pronaći.
Ne možemo naći auto, kako ćemo, jebote, Josha?!
Hajde... -Ne... dobro sam. -Daj, smiri se...
Dobro, smirimo se, srušimo šator. Kada se vrati, idemo.
Gubim razum, Mike. Josh se nije vratio.
Heather? -Tu sam, Mike!
Ne znam je li Josh pobjegao...
Tu mu je oprema.
Kod mene je kamera. Kako ću, jebiga, hodati s kamerom?
Sigurno nosiš jebenu kameru? -Moramo je ponijeti.
Što misliš o istoku? -A što ti misliš?
Jug nije upalio.
Koja je vještica gora, ona s istoka ili sa zapada?
Zla je bila vještica sa zapada.
Idemo na istok.
Koji je to vrag?
Sad ćemo podići šator.
Ja ću mesnu okruglicu. -Samo jednu?
I veliku čašu crvenog vina.
Ja bih cijelu bocu jebenog Bordeauxa.
I svježu kutiju pljuga. -Pljuge! I duga, vruća kupka.
I velika pita od bundeve. -Sa sladoledom?
Toplim, mliječnim sladoledom? -Da, zvuči dobro.
Što najradije radiš nedjeljom?
Odvezla bih se u šumu i pješačila.
To možeš prekrižiti. -Mislim da više neću.
Da otvorimo? Je li to trik?
Josh?
Odakle dolazi?
Josh, gdje si? Reci mi gdje si!
Misliš da se zajebavaju s nama?
Je li to odavde? -Ne, odavde...
Potražimo ga.
Mislim da to nije on.
Ne znam ni gdje da tražim.
Reci mi gdje si, Josh!
Mike? Molim te, nemoj zaspati.
I ne mogu.
Što god bilo, zna da Josha nema.
Da je bio Josh, rekao bi gdje je.
Što god bilo, zvučalo je kao on.
Vidite? Da vam pokažem da je Mike tu.
Eto... spava.
O, sranje.
Koji je to vrag?
Mike? -Što je? -Nešto je vani.
Idem to maknuti ispred šatora. -Goni to.
Mičem to ispred šatora. Samo ga bacam...
Samo ćemo hodati, dobro?
Našao sam cigarete, skroz na dnu naprtnjače.
Što znači da smo i dalje živi, jer pušimo.
Sve je puno krvi.
Sranje! Sranje! Sranje!
O, moj Bože...
Dobro, vidite?
Što to radiš? -Sve u redu, samo perem ruke!
Molim? -Samo perem ruke!
Dobro sam. Stavit ću rukavice na ruku...
Dobro si? -Jesam... jesam...
Trebaš pomoć? -Ne, ne trebam... dobro sam.
Što je bilo? -Ništa. Samo sam jako gladna i umorna.
Jako se bojim i samo hoću doma, vrijedi?
Ali dobro sam, oboje smo dobro.
Zapela mi je kosa...
Hvala... hvala...
2130 utakmica...
Još jedna sezona i Cal Ripken je kralj!
A neću je vidjeti, jer ću biti u šumi!
Reci mi da ne jedeš suhi list...
Samo se želim ispričati
Mikeovoj mami... Joshovoj mami i mojoj.
Ispričavam se svima.
Bila sam jako naivna.
Tako mi je jako žao
zbog svega što se dogodilo.
Što god Mike sada rekao, ja sam kriva.
Bio je to moj projekt i bila sam uporna.
U svemu sam bila uporna.
Tvrdila da se nismo izgubili.
Uporno sam htjela dalje.
Tražila da idemo na jug.
Sve je moralo biti po mome.
I evo gdje smo završili.
Ovdje smo sada samo zbog mene,
gladni i promrzli
i progonjeni.
Volim vas, mama i tata.
Tako mi je žao.
Što je to bilo?
Bojim se zatvoriti oči, bojim ih se otvoriti.
O, Bože... Umrijet ćemo ovdje.
Jesi? -Spremna?
Ima li koga? -O, Isuse Kriste.
Spremna? -Evo, uzmi svjetlo.
U redu... to ne može biti on.
Jebote... to je kuća.
Pazi kamo staješ. -Jebote... jebote...
Josh?
Mike... Mike... -Hajde.
Mike, gdje si, jebote? -Dođi! U kući sam!
Molim te, ne idi tamo!
Mike, molim te! Gdje si? -Evo me ovdje!
Gdje je on...? -Molim te nemoj...
Je li on tu? -Nije.
O, Isuse...
Gdje je on? Ići ćeš gore?
Čujem ga... čujem ga! Čujem te... Josh!
Idem gore!
Čuješ to? Gdje je on? Gdje si?!
Hajde! Josh!?
Idem dolje!
Hajde! Čujem ga dolje!
Hajde! Josh?!
Josh, jesi li to ti dolje?
Prilagodio: NikName